Koliko puta ste u poslednje vreme čuli da je neka informacija ”procurela”, pogotovo u vestima vezanim za SVO na jugoistoku Ukrajine? Ovaj glagol (procureti) koristi se da skrene pažnju čitaocu, ali i radi slikovitosti, kao metafora. Dakle, lingvistički je ispravno, a navodnike stavljamo zato što je često pod znakom pitanja da li se to s informacijom stvarno dogodilo.
Govorimo o tajnim podacima koji su otkriveni ili kompromitovani, ugroženi, jer je do odliva došlo namerno ili slučajno. Najčešće – namerno.
Prerušite se, dolaze prerušeni
Šekspir
Razloga da se dodatno osvrnemo na ovu pojavu ima sasvim dovoljno. Naš portal redovno objavljuje vesti na tu temu, a u posebnom, analitičkom tekstu bavio se nedavnim objavljivanjem pojavom podataka koji su vrlo direktno i nedvosmisleno doveli našu državu u žižu medijske pažnje. Da li će to biti nakratko ili je ovde u pitanju deo duže i kompleksnije operacije, pokazaće vreme. Pogledajmo stoga šta se iza ovog načina i sredstva obaveštajnog i medijskog rata nalazi.
Šta treba o odlivu ili curenju informacija znati što će čitaocu pomoći da lakše pronikne u neki od brojnih tekstova koji o tome govore? Podsetimo se na to kako je sve započelo: pre tri i po decenije kod nas je još vladalo ”kameno doba” interneta. ”Dial-up” veza bila je osnovna i prilično je koštala.
Malo njih je moglo sebi da priušti zaseban broj za internet, minute su se uplaćivale u pošti, kao sada kredit za mobilni telefon. Jednom je u zbornici profesor informatike pred svima nama rekao, kao za sebe: ”Internet će sve progutati. Videćete…”. Da li je imao dobre profesore ili bio vidovit, ne znamo, ali sadašnjica potvrđuje te reči – od reči do reči. Digitalni svet gotovo je istisnuo onaj raniji, analogni.
![coloseus prvi kompjuter u blecli parku](https://oruzjeonline.com/wp-content/uploads/2023/04/coloseus-prvi-kompjuter-u-blecli-parku.jpeg)
Kako se jedna korisna stvar pretvorila u oružje? Gde se sakrila proklamovana ”radost korišćenja podataka” (the Joy of using Data)?
O medijskim ratovima već smo pisali, ali stalno se treba podsećati, pogotovo kada je ova tema, otkrivanje, odliv ili podmetanje važnih informacija, u pitanju. Da li treba podsetiti na to da je internet najpre izmišljen za potrebe vojske i da bi vojska prva morala znati šta je to vojna tajna i kako se klasifikuje, čuva, štiti? Ne, naravno, pogotovo kada ide u sintagmi s imenicom rat. Time smo se već bavili u tekstovima na našem portalu. Kako se na tom polju snalaze profesionalci, pisali smo u tekstu o OSINTU. Kao posledica smišljenog, planskog i dugotrajnog rada stvorena je internet-javnost kao nezaobilazan faktor uticaja, odnosno pritiska na vladajuće strukture od strane kreatora medijskog rata. Internet je postao veoma efikasno sredstvo za pretvaranje tvrde u meku moć, idealno oruđe za hibridno ratovanje kakvo je danas uobičajeno.
Vratimo se stoga u istoriju, onu blisku, da se podsetimo kako zaista izgleda odliv i podmetanje informacija i do čega to dovodi. Evo nekoliko najupečatljivijih primera koji svedoče o tome koliko je smrtno ozbiljan posao plasiranje dezinformacija, koliko je složen i kakve posledice može izazvati. Oni govore o tome kako se može mnogo postići na bojnom polju, ako se kontraobaveštajne radnje pravilno, profesionalno i kreativno, nešablonski, sprovedu.
![major martin junak operacije mleveno meso](https://oruzjeonline.com/wp-content/uploads/2023/04/major-martin-junak-operacije-mleveno-meso-1024x726.jpeg)
Operacija ”Mleveno meso” (”Mincemeat”) jeste primer kako se filigranski precizno neprijatelj dovodi u zabludu, i to ne bilo kakvu, već kardinalnu. Britanski kontraobaveštajci su u izvanredno osmišljenoj, isplaniranoj i sprovedenoj ”igri” nadmudrili svoje nemačke kolege. Podmetnuli su u vodama formalno neutralne Španije leš jednog beskućnika kao oficira visokog ranga s kurirskim zadatkom.
Izveli su strateško ratno lukavstvo i tako naveli Hitlera da poveruje kako će se operacija ”Haski” (prelazak savezničkih snaga iz obližnje Afrike na tle južne Evrope) dogoditi u Grčkoj, a ne na Siciliji. Šta je presudilo pa se maštovitost i drskost isplatila? Jedna jedina trepavica odlučivala je o ishodu operacije!
Britanski obaveštajci su u jednu od koverti, u kojoj se nalazilo pismo visoko pozicioniranog admirala, stavili trepavicu. U pismu se primaocu biranim rečima, rutinski oprezno, ezopovskim jezikom nagoveštavaju ratni planovi, ali tako da te naznake i rebuse pametan, upućen čitalac može razumeti. Nemački islednici su izvukli posebnom tehnikom pismo, pročitali ga i snimili. Vratili su ga u kovertu i ponovo stavili u vodu kako bi izgledalo da ga nisu ni otvarali. Teorijski, ono je trebalo da bude samo u rukama lokalnih, španskih vlasti.
![glindur micel pravi major martin](https://oruzjeonline.com/wp-content/uploads/2023/04/glindur-micel-pravi-major-martin-683x1024.jpeg)
Britanci su, naravno, od Španaca tražili telo nastadalog oficira kako bi sve bilo uverljivo u potpunosti…Videli su da nedostaje spomenuta trepavica i znali su da su Nemci ”progutali udicu”. Tako je strela bila odapeta. Posle je sve bilo lakše i jasnije jer je Jodl urgentno prebacio glavninu snaga upravo tamo gde su ga Britanci ”uputili”. U noći između devetog i desetog jula 1943. godine obala Sicilije bila gotovo nebranjena u trenutku invazije. Zašto?
Zato što su Nemci svoje najvažnije trupe poslali u Grčku kako bi sprečile invaziju. Tako je upotreba jedne obične trepavice pokazala najviši nivo kreativnosti, spremnost na rizik najvišeg političkog i vojnog vrha Velike Britanije i poverenje u svoje službe. Inače, ovu operaciju ne treba mešati sa operacijom istog naziva (nem. Hackfleisch) koju su zajednički sprovele jedinice Vermahta, četnika i snaga NDH protiv partizana u Istočnoj Bosni, avgusta 1944. godine.
Sličnim kontraobaveštajnim uspehom mogu se pohvaliti i angloamerički planeri koji su više od godinu dana pleli mrežu dezinformacija u vezi sa ”Danom D”, odnosno operacijom ”Overlord” i operacijom ”Neptun”, kako je označeno samo iskrcavanje. U tu svrhu izmišljena je i cela jedna, ”fantomska” armija, o čemu je naš portal već pisao. Vodilo se računa o svemu. U maju 1944. godine u novinama ”Daily Telegraph” pojavila se ukrštenica u kojoj su se nalazile šifre za ”Dan D”. Munjevitom proverom ustanovljeno je da su tu ukrštenicu radila deca koja su u obližnjoj vojnoj bazi čula nepovezano neke od tih reči, pa do kompromitovanja informacija nije došlo. Kako je rezultirao napor obaveštajaca?
![pentagon](https://oruzjeonline.com/wp-content/uploads/2022/12/pentagon-1024x683.jpg)
Iz istorije znamo tok bitke, ali vredi ponoviti da je iznenađenje bilo potpuno kao rezultat kontraobaveštajnog rada i ratnog lukavstva. General Romel, zadužen za sektor severnog dela Francuske, šestog juna bio je kod kuće u Nemačkoj proslavljajući rođendan svoje supruge. Saradnici su mu rekli da su more i snažan vetar nepovoljni za iskrcavanje morskog i vazdušnog desanta. Njegov vođa, koji ga je kasnije osudio na smrt iz drugih razloga, Adolf Hitler, spavao je do podneva jer se do tri sata ujutru družio s prijateljima. Niko se nije usudio da ga probudi.
Slično se dogodilo, ali u manjoj meri, i na Istočnom frontu i to ne jednom. Karakterističan je, po svom obimu i posledicama, kontranapad u Staljingradskoj bici. On je bio pažljivo pripreman, u vrlo teškim uslovima. Više stotina kilometara pozadine predstavljale su stepe pod demaskirajućim snegom, pa su pokreti trupa, koje su primicane iz dubine teritorije SSSR, morali biti obavljani noću ili u teškim vremenskim prilikama, kada nemačka izviđačka avijacija nije mogla da deluje. Prema svedočanstvu maršala Jerjomenka, a na osnovu dostupnih ratnih dnevnika obeju strana, rad nemačke obaveštajne službe ocenjen je kao katastrofalan. Nemci ne samo da nisu znali da će krenuti protivofanziva, već nisu imali podataka čak ni o tome protiv kojih jedinica se bore, kako im se zovu komandanti, itd.
Takvih primera ima u istoriji ratovanja još, ali ove smo naveli kao klasičan primer kontraobaveštajne veštine zavaravanja protivnika kada do izražaja dolaze podmetnuti podaci. Ono što je tada tražilo vrhunski, kreativni i profesionalni kapacitet službe, danas se pretvorilo u takoreći bezazlen odliv informacija. Istina je, međutim, drugačija: kada se takve stvari dogode, onda posle izvesnog vremena ceo svet sazna za imena kao što su Alfred fon Redl, Mata Hari, Rihard Zorge, Kuznjecov, Abel, Kim Filbi i ”Kembridžka petorka”, a istorija poprimi neočekivan tok.
![mata hari](https://oruzjeonline.com/wp-content/uploads/2021/12/Unknown.jpeg)
![Kim Filbi Illustration by Rory Kurtz courtesy of Bettmann Corbis](https://oruzjeonline.com/wp-content/uploads/2023/04/kim-filbi-illustration-by-rory-kurtz-courtesy-of-bettmann-corbis.jpeg)
Jasno je, na osnovu samo nekoliko navedenih primera, da se rat informacijama vodio vekovima pre pojave interneta; međutim, internet je svojom dostupnošću učinio da to bude još složenije – i jevtinije. Ovde dolazimo do veoma važnog saznanja: savremeno curenje informacija nije uopšte naivno, naprotiv, pogotovo ako se cela država (kao što je to slučaj s nama) nađe na meti takvih manipulacija. Danas, sa mnoštvom (na prvi pogled) dostupnih informacija, ova igra i nadmudrivanje dobijaju novu, mnogo složeniju dimenziju, a timovi analitičara moraju šahovskom intuicijom i kombinatorikom da predvide više koraka odjednom. Sve se može dovesti u sumnju, pa čak i očigledna istina! Uporedo s vojnim značajem neke informacije, na delu je i njen geopolitički uticaj.
Timovi profesionalaca smišljaju vesti zasnovane na istinama, poluistinama i lažima, dobro znajući kojoj se ciljnoj grupi i kada obraćaju. Tada se opet vraćamo azbuci obaveštajne analitike: ko šalje poruku, kome je upućena i koji efekat se od nje očekuje. Dok se prosečni čitaoci vode principom pretpostavljene tačnosti (on glasi – objavljeno je na internetu, dakle tačno je), medijske kuće broje ”klikove” i zadovoljno trljaju ruke naplaćujući posećenost i čitanost.
S druge strane, u svetu profesionalaca malo toga se doktrinalno promenilo. Poznato je da se u službama vojne i građanske bezbednosne arhitekture nalaze kompjuteri koji ni fizički ne smeju biti povezani na internet. Tako otpada mogućnost da neki regrut uđe u bilo koju važnu bazu podataka ustanove koja je prva uvela internet. Pri tom ne treba zaboraviti zlatno trojstvo koje važi za sve islednike: samo informacija koja je potvrđena iz tri nezavisna izvora jeste pouzdana i korisna. U nedostatku ta tri izvora, analitičari se uzdaju u svoje znanje, iskustvo i procenu. To čini razliku u odnosu na površnost, ali i proračunatost medija za koje se ne može baš tako lako utvrditi do koje granice su samostalni u svom pisanju.
![sediste fsb na lubjanki u centru moskve](https://oruzjeonline.com/wp-content/uploads/2023/04/sediste-fsb-na-lubjanki-u-centru-moskve-1024x640.jpeg)
Očigledno je svima da se rat na internetu vodi nesmanjenom žestinom, svakog dana, svake sekunde i svim sredstvima, a najviše informacijama i dezinformacijama! I on ima svoje ciljeve, metode, snage, ”municiju”, sadržaj, istoriju i budućnost. Ona je vezana ne samo za realan život, već baš za internet jer niko, za sada, ne može sa sigurnošću reći šta će i s njim biti. Poznato je da države mogu kontrolisati (i kontrolišu) internet, ali ne postoji jedinstveno dugme za njegovo isključenje. Ono što jeste jedino izvesno u istoriji civilizacije, to su promene. U kom smeru će se internet, i ratovi na njemu, kretati, jeste priča za posebnu temu. Dotle, prihvatimo odliv, odnosno curenje informacija, kao jednu od najvažnijih taktičkih radnji i veština u večitoj borbi između obaveštajaca i kontraobaveštajaca.